https://slama.dev/comeback/
Ahoj.
No konečně.
Ozzáku, večeře.
To je dost.
Už jsem si ohříval konzervu.
Omlouvám se, dneska jsem musel zavírat sám.
Marcelka má sraz se spolužačkama.
A je, je, je.
Tak co to bude?
Já mám hlad jak ovce.
Hovězí ve šípkové smetanové omáčce s čerstvými bylinkami a nuselským knedlíkem.
Fuj.
Ivo, můžeš mi laskavě říct, proč ji děláš, když víš, že ji tady nikdo nemá rád?
Já jsem jako nikdo, jo.
Copak nemůžu někdy udělat jídlo, které mám ráda já?
No, my jsme měli salát.
Kromě toho snad existují jídla, které máme rádi všichni.
Třeba rajská, viď, brácho.
Jo.
Ne, já to jíst nebudu, nebudu.
Já protestuji proti koprovce a požaduji, abychom s Ozzákem byli na koprovku důrazně upozorněni předem.
Už si to jíš?
No, teď už je to skoro rajská.
Díky, večeře.
Mohli bychom se dneska u vás dívat na televizi?
Jo, pojďte.
Zase ji máte ve frcu?
Ne, Lexa se snažil naladit nějaký cizí kanály a teď nemůže najít ani naše.
Ale co?
Máte doma něco k jídlu?
Něco bez kopru?
Měli jsme do konce týdne kolo točeníku, ale mamka ho vzala k sousedovi na tatarák.
Počkat, takže jste vůbec nic nejedli?
Prohlídli jsme si všechny obrázky v kuchařce až k zákuskům.
Tak já vám ohřeju koprovku, co?
Jo.
Lexa, dáš si koprovku?
Nemám.
Lexa si nedá.
Dám.
Maminka říká, že jídlo nemusí chutnat, hlavně když hřeje.
Tak na.
Je, díky, Ivo.
Je, děkujem.
Ty jo.
Je, mňam.
Je to fakt hrozně teplý.
Jejich tempo je rozumné.
Jejich revírem je přechod pro chodce.
Jejich zbraní je pokutový blok.
Jsou tady.
Zebra jedenáct.
Konečně se i u nás začaly dělat pořádný seriály.
Tohle se nedá ani čuchat.
Zítra budu muset uvařit něco normálního sám.
To říkáš vždycky, když máme koprovku.
No taky to dodržím.
Upeču pizzu.
Pizzu máme rádi všichni.
Takovou velkou.
Co je na tom špatného?
Čím větší, tím lepší.
Viď, brácho.
Tak velkou, že by se do naší trouby rozhodně nevešla.
No co, já si vždycky tak trošku přifouknu.
Hele, a proč pak vždycky najdu v koši krabici z pizzerie?
S hrdiny seriálu Bezpráví a bordel se setkáte opět za týden.
Proboha.
Co to bylo?
Česká verze Práva a pořádku.
Bylo to hrozné.
Už je lepší ten komisař Rex.
Dobrý večer.
Marcelko.
Tomáši.
Mám pro vás skvělou zprávu.
Nesete chlebíčky?
Něco lepšího.
Dortík.
Dostala jsem vás do televize.
Beránková si vzala Vlka.
Kdo to je?
Ten moderátor, co dělá Když hvězdy vaří.
Jo, děkuju, Marcelko, ale já nevařím.
Zítra vaříš.
Nebuďte přehnaně skromný, Tomáši, moc jsem toho od vás nejedla, ale pizzu děláte výbornou.
Takovou velikou, co?
Tomáši, předvést se u plotny před celým národem, to vám může hrozně pomoct.
Stejně už jsem vás tam přihlásila.
No nic, musím běžet.
Chceme se podívat se Zoranem na chorvatskou verzi Dášenky.
Hraje ji vlkodav.
Co budete mít dobrého?
Myslel jsem, že rajskou.
Marcelko, nemohla byste mi s tím trochu pomoct?
Dlouho jsem ji nedělal.
Ale to je jednoduchý.
Uděláte jíšku, zapaříte vývarem, vaříte, prdnete tam protlak, rozmícháte žmolky a nakonec perník.
Perník?
Ten bych v rajské nečekal.
Moje máma na něj přísahala.
Aha, a předtím, než ho tam dala, nebo až potom?
Není nutnej.
Prostě jíšku, vývar, protlak.
A máte to.
Takže moment, tady tohleto nebudu potřebovat.
No, Tomáši, vy budete pasírovat?
No, myslel jsem tak nějak jako vymačkat, tak spolu.
To zvládnete sám, já mám fofr, přijede mamá ze Splitu.
No tak to budete mít konečně Zorana doma, ne?
Když přijde jeho matka.
Zoran maminku nesnáší.
Vždycky slíbí, že bude doma, a nakonec pošle SMSku z New Yorku, že mu do toho něco vlítlo.
Mamá mi potom celou dobu říká, že je to moje chyba.
Tak zítra.
Počkejte!
Co je to jíška?
Čau.
No čau.
Co to je?
Brník.
Tomu nerozumíš.
Aha.
Takže bude rajská.
Rajská.
Nebo říšský.
Taky mám v záloze svíčkovou.
No tak já jdu ještě na chvíli ven a...
Ale na večeři jsem zpátky, jo?
Jistě.
Byly zaseknutý.
Musela jsem je vysekat.
Všecko se mi nějak zamlžilo při hnětení.
Myslel jsem, že to je od cibule.
Ne, za všecko můžou ty stupidní kuchařky.
Jsou psaný naprosto nesrozumitelně.
Zesklovatě cibuli.
Jak?
Tomáši, ale to jsou základy.
Nebo nechte dojít.
Kam nechat dojít?
Jak dlouho to má chodit?
Tomáši.
Nebo záhou.
Co to sakra je?
Zvíře?
Tomáši.
Marcelko, já nikam nejdu.
Ale to nejde zrušit, už to je v programech.
Tomáši, kolik jídel vlastně umíte?
Tři.
No.
Chalupářský guláš, hovězí ve vlastní šťávě a trenčanský párek s fazolí.
Ale míchání zvládám.
Ale proboha, proč jste to neřekl rovnou?
Dopadnete jako Petr Kotvald.
No loni, jak mu tam bouchnul ten papiňák, tak když zazpívá Gejzír, všichni se popadají za břicha.
Co uděláme?
Já musím domů.
Celou noc budu mlet maso na čevapčiči.
Pro mamá všechno.
Když chce někdo zdědit ocelárnu v Trogiru, musí se holt trochu snažit.
Marcelko, mamá by se líbilo, kdyby viděla snachu v televizi, ne?
No, moje švagrová Dragana byla jednou v Dobro jutro Hrvatska.
A od té doby můžu mamince o víkendech tykat.
Uvidíte.
A já bych si tam s sebou mohl vzít šikovnou asistentku.
Co?
Výborný nápad.
Vy si zachováte důstojnost.
A když mamá zjistí, že budu v televizi, možná mi přestane říkat čuftě.
Ale základy umět musíte.
Pojďte.
Tady to někde bylo.
Na obalu je vidlička skřížená s palcátem.
Tady.
Audiokuchařka Armády České republiky?
Nejrychlejší audiokurz na trhu.
Udělá kuchaře z kohokoliv za dva dny.
V případě mobilizace za 20 minut.
Namluvil generál kuchař Otakar Glad.
Uznávaný odborník na rychlá jídla.
Pro domácí použití dělte množství surovin dvěma a půl tisíci.
Armádní normy pro začátečníky se počítají pro brigádu.
Moment, co je to za zvuk?
Cvrká mi v uchu.
Asi ze žízně.
To jsou jen moje cikády.
Říkala cikády?
Vím, cvrká mi v uchu.
Mamá bez nich neusne.
No teda, vy jste dokonalá snacha.
Mamá z vás musí být nadšená.
Kéž by.
Tohle jí vylepím do okna.
Vždycky jí vadilo, že má výhled na Pražský hrad.
A to je písek?
Do vany a do bot.
Je na to zvyklá.
No, mambo, teď vám utekli.
No.
Ty jo, brácho.
Hm?
Jsem nevěděl, že jseš takovej kuchař.
Dík.
To je uhlí, tohleto?
Hele, starej se do svých cikád.
Jsou pořád v krámě?
Jsou.
Jo, dneska dávaj Když hvězdy vaří.
A bude tam strejda Šagvan.
Tak si můžu mrknout, do čeho jdeš?
Co zvládne Šagvan, zvládnu taky.
Ty jo.
Hele, koš.
A už je tady host dnešního pořadu Když hvězdy vaří, hráč, rebel a sexsymbol sezóny 87-88, pan Šagvan Tofi.
Všichni s kárnem.
Vidíš, říkal jsem ti, že jahoda je červená.
A ty nesálaté, já myslela, že je žlutá.
Na barevný televizi vypadá jídlo fakt jinak.
A docela mu to s tím nožem jde.
No, nakrájet cibuli není snadný úkol, zvlášť pokud držíte v druhé ruce doutník.
Snad se nám podaří krvácení zastavit.
A zatím se podíváme, co dělá kachna.
Já tam nejdu.
To tady necháte Ozzáka takhle řádit?
No, chvíli se to dalo snést, připadal jsem si jako na dovolený.
Přehluší to jenom věci z Ozzákovy sbírky.
Nebo Felix Holzmann.
To je nezbitné.
Lovili jsme je celé ráno.
Ozzák dostal jednu antologii Beatles.
To je myš?
Jo, říkala jsem mu, že nejsou tak chlupatý.
To jsem zvědavá, jak to chce Ozzák vyřešit.
Ozzák už to vyřešil.
Šel do hospody.
Co je s mamá?
Nasypala jsem jí do čaje Valium.
A nedělám to ráda.
Vždycky si ho potom plete se Slobodanem Miloševičem.
Bál jsem se, že se jí něco stalo.
No a ty šaty?
To je tradiční úbor chorvatské ženy.
Když mamá vidí někoho v normálních šatech, myslí, že je to turista.
A turistům nevěří.
Ani vám?
Předloni jsem si vzala bordó kostýmek a pokusila se mi prodat vyřezávaného oslíka.
No ale letos jste perfektně připravená, ne?
Ani náhodou.
Slyšela jsem ji, jak volá Zoranovi.
Vyčítala mu, že si vzal bleduli.
Musím do solárka.
Hned.
Marcelko, počkejte.
Co to vaření?
Vy jste to včera neviděla?
Celý večer jsme lisovali olej.
Byl tam Šagvan.
Jo, v tramvaji jsem slyšela, že si tam uřízl ostudu.
No, on to spíš považoval za svoji chloubu.
Nebojte, Tomáši.
Začněte s Gladem a já se připojím.
Jedu, tomu říkáš nadrobno, ty hovado?
Jedu, jedu, jedu, jedu.
Jsi už dávno měl být kaput, na ty cibule závisí životy.
Jedu, jedu, jedu, jedu.
Guláš?
Nevím.
Cikády říkáš?
No, něco jako cvrčci.
Ale s repráčkama.
Spousty!
Tak řekni Tomášovi, ať koupí nějakej sprej.
Nesmrdějí.
Řvou!
No a co sehnat něco, co žere cvrčky?
No to bysme potom museli shánět něco, co žere to, co žere cvrčky.
Kamarád Pekl to takhle zkoušel u much.
A ty ropuchy se mu potom motaly v zácloňách ještě půl roku.
Než se vlítl káně.
No jo, jak se toho chceš zbavit?
Cvrček nemá rád zimu.
Sašenko, prosím tě, nepleť se do toho.
Co jsi říkala?
Cvrček celé léto hrál na housle, na rozdíl od mravenečků, kteří celé léto pilně pracovali.
Cvrček pak v zimě strádá.
Pak prvním sněhem zbělel den a cvrček padl vysílen.
A na housle mu něžně sněží, jak tam tak tiše stuhlý leží.
Stuhlý cvrček, to se mi líbí.
No tak počkej do prosince a pak otevři dveře.
Mamis, byl tam nějaký chleba v ošatce, můžu si ho vzít?
Sašenko, ne, ten byl plesnivý už včera.
Jestli do dvou dní nezačne mrznout, tak mi z toho hrábne.
Počkej.
Horváth mi tuhle nabízel klimatizaci za pakatel.
A já se nehodila, byl na ní nápis pošta.
Na mě nápis nevadí.
Ale ten pakatel nemám.
Nestačí, kdyby mu prachy.
No konečně, pojďte.
Marcelko, ten Glad, to nebyl dobrý nápad.
Vemte si to.
Nakrájel jsem osm kilo cibule a stejně mě degradoval.
Jsme tady sami?
Nejsme.
Skvěle.
Co se stalo?
Sedla jsem si na podlahu.
Nestalo se vám něco?
Ale chtěla jsem ušetřit čas, tak jsem si v solárku četla ve slovníku chorvatských nadávek.
No abych rozuměla, co mi mamá říká.
Nevzala jsem si ochranné brýle.
No a co jako?
Jebem ti boga, puši mi kurac, popi govno na slamku, Tomáši.
Já nevidím.
Moment.
Akutní zánět spojivek.
Ale ve čtvrtek už bych měla vidět obrysy větších předmětů.
Moment.
Vy jste slepá?
Ne, když je světlo, poznám to.
Tak to je konec.
Sám s Gladem neuvařím.
Tomáši, Tomáši, to zvládneme.
Když jsem mamá řekla, že budu v televizi, zavolala Zoranovi a svěřila mu první půlku rodinného receptu na výrobu oceli.
Spolkni, Dragano.
Au!
Dobrý den, pane Ozzáku.
Dáte se na jedno?
Zasraný chorvatský cvrčci.
Právě tady máte zimu.
Slušnej chlad, aut.
Výjdu zpět a furt nic.
Chorvati odpoledne staví sněžné dělo.
Nemáte tady něco k jídlu?
Leda ty brouky.
V Súdánu z nich prý dělají prima křupky.
Tak jo.
Co míchaná vajíčka?
Míchání je moje silná stránka.
S něčím tak banálním budete všem pro smích.
No tak to přejmenujeme.
Budeme tomu říkat nějak honosně, třeba vaječné piré à la Paci.
Vzpomeňte si, jak dopadl Dalibor Janda v Superkvardlačce.
Tak.
Udělal hemenex, říkal mu Borůvková věpřová mozaika s vaječným terčem, a deset let pak hrál Hurikána po poutích.
Co to bouchá?
Krajáč cibule.
Glad říkal, že to dodá sílu před bojem.
Tomáši, počkejte!
Počkejte!
To vážně nemáte s žádným jídlem zkušenosti?
No, u tety Garty jsme dělávali eintopf.
No, vidíte?
No, vždycky, když jsme s Ozzákem vynesli latrínu, mohli jsme ho za odměnu pomoct míchat.
Eintopf.
Německá kuchyně ve světě frčí.
Zoran říkal, že v pařížském Alcronu jedl prase plněné sádlem.
Dopadnu jako Šagvan.
Vezměte olej.
Olej.
Je tu něco, co se jmenuje šmalec?
Neznám.
Podívejte se na etiketu.
Univerzální jedlý tuk vyrobeno z ropy, může obsahovat stopové množství kopyt a lískových oříšků.
Výborně.
Olej máme.
Varu zdar a dobrý večer, přátelé dobrého jídla a celebrit.
Já jsem Petr Vlk, mám hlad a vítám vás při dalším dílu vašeho oblíbeného pořadu Když hvězdy vaří.
Dnes se nám předvede s vařečkou bývalý zpěvák Tommy Paci.
A já už vidím, že tady sedí v publiku jeho rodinní příslušníci, a tak se hned zeptám, odkud jste k nám přijeli?
Z Prahy.
Výborně.
A tady už je bratr Franta, je to tak, říká se vám Franta, že ano?
Ne.
Vy máte, jak se lidově říká, pořádnou rýmu.
Co pak jste dělal, řeknete nám?
Likvidoval jsem cikády.
Je pravda, že jsou trošičku nepřizpůsobivý, ale zato...
Krásně zpívají.
Ale moc nahlas.
Já se zeptám tady.
Odkud jste přijela vy?
Vidím, že máte košík plný jablek, takže asi z venkova...
Je, to mi musíte vrátit.
Jo, takhle.
Děkuji.
To je zřejmě nějaký rodinný talisman.
Deset kun.
Přivítejte Tommyho Paciho a jeho elegantní asistentku Marcelku.
Dneska to bude mezinárodní večer.
Tommy.
Toto je Hubert Essl, šéfkuchař hotelu La Coupole.
Ten bude vaše jídlo hodnotit.
A Tommy, vy nám řekněte, co budete dneska vařit.
Rozhodl jsem se pro eintopf.
Co vy na to?
Německá kuchyně je dnes ve veliké oblibě.
V londýnském Ritzu jsem jedl vynikající klobásu stroganoff s lanýžovou tlačenkou na lůžku z hlávkového salátu, pochopitelně jemně natrávenou, leicht Ekel, jak se říká.
Pane Essle, nemůže se Tomášovi tato volba vymstít?
V rukou amatéra se může německé jídlo proměnit ve zbraň hromadného ničení.
Aby z toho nakonec nebyla stejná šlichta, jako když se Michal David pokoušel o Itálii, že?
A ano, ty neblaze proslulé matyoli.
Ale teď, kostky jsou vrženy a začínáme.
Co to nejsou tady cedulky?
Olíznout lžičku čili, před začátkem vaření, to je rituál mexických indiánů.
Tady u pána se pravděpodobně jedná o lacinou, jak říci.
Ovšem, pokud vyjde vše ostatní, možná mu přinese bod navíc.
Proč máte mluvit?
Čas vám běží, pane Pacovský.
Vy nemluvíte?
Mysli, ty hovado.
Jedu, jedu, jedu, jedu, na tom závisí životy.
Mákej!
Vítejte zpátky v pořadu Když hvězdy vaří.
Jídlo už je hotové, naservírované a my čekáme na konečný verdikt pana Huberta Essla.
Kdo by to byl řekl, že dijonská hořčice s jahodovým džemem dokáže vytvořit tak zajímavý chuťový oblouk?
A to finále?
Ovšem, promyšleně.
Poslouchejte, člověče, vy jste nějakej ten brnkálista.
Ale neučil jste se u Escoffiera?
Ne, já ne.
Měl byste.
Máte obrovský talent.
No já nevím.
Ale vážně, tak nějakej knuba, který ocení akorát tak rajskou s knedlíkem, ten pochopitelně takovou haute cuisine neocení.
Ovšem ve světě by vám utrhli ruce.
Člověče, slibte mi, že začnete vařit.
Jo, tak jistě.
Počkejte, vážně byste tomu vůbec nic nevytkl?
No tak...
Zadání sice znělo hlavní jídlo, příloha a dezert.
Ovšem, poté, co bratr pana kuchaře dodal ty skvostné súdánské křupky a ta dáma z publika ta nádherná jablka za rozumnou cenu, nemohu než udělit plný počet bodů.
Mamá.
Tak, co to dneska bude?
Vaječné piré à la Paci.
Dobrou chuť.
Konečně změna.
Už mě ty tvý míchaný vejce lezly krkem.
Prostě máma.